Det var en gång, i bossa novans land, en flicka som hette Isabella.
När hon föddes begåvade gudarna henne med en ovanlig skönhet
men förbisåg en pytteliten skavank: Åksjuka.
Hennes föräldrar försökte allt.
Konventionell medicin, organiserad religion,
alternativa religioner.
Inget fungerade...
tills Yemanja,
havsgudinnan, förbarmade sig över barnet och kompenserade henne med en gåva.
Hon var för skör för att leka med andra.
Isabella tillbringade dagarna i köket med familjens kokerska.
Hon utvecklades till en blyg men förtjusande flicka
som kunde smälta männens gommar och hjärtan.
Isabella drömde om att resa runt i världen och bli en berömd kock.
KOCK ÖNSKAS
Men när hon mötte den stiliga Toninho blåste alla hennes drömmar bort.
Det var kärlek... vid första tuggan.
De blev så otroligt kära att de visste att inget kunde någonsin skilja dem åt.
Isabellas exotiska rätter gjorde Toninhos nya restaurang till Brasiliens inneställe.
Hon gjorde allt arbete.
Han fick all äran av det.
Och trots att hon fick erbjudanden om jobb från hela världen
smälte hennes drömmar om världs- berömmelse helt i Toninhos famn.
Men Isabella kunde bara kontrollera sin åksjuka om hon kontrollerade sina rörelser.
Om hon alltid körde,
om hon alltid förde,
om hon alltid var överst,
då var allt bara bra.
Men vissa män måste alltid framstå som verkliga män
kosta vad det kosta vill.
Isabella!
Isabella! Jag är en man!
Jag måste vara överst ibland!
Giv mig styrka, Yemanja. Giv mig styrka att lämna honom.
Och Bahia!
Hennes böner besvarades.
Och så börjar vår berättelse om kärlek,
åksjuka
och matlagningskonsten.
Isabella!
Varig annonserar ankomst av flygning nummer 732 från Rio de Janeiro.
- Snälla, jag ber dig. - Inte en chans att jag gör det.
Åh, kära du! Vilken planet kommer du från?
Brasilien.
Hallå.
Hej. Jag heter Isabella.
Monica Jones väntar mig.
Ja. Visst.
Olyckligtvis har Monica fått förhinder.
Fått förhinder? Vad menar du?
Åh, inget allvarlig. För henne, menar jag.
Hon är tillbaka om ett par dagar. Hon lämnade en nyckel till dig.
Tack.
Har du känt Monica länge?
Ja, sedan vi var barn, men hon åkte.
- Bahia var aldrig detsamma utan henne. - Ingen tvekan om det.
Jag tål inte hissar. Jag tar trappan.
Ok.
Tack.
För all del.
Yemanja, havsgudinnan, som fyller våra nät med fisk varje dag.
Acceptera våra offer.
- Har du sett Isabella? - Nej, inte sedan igår.
- Är något fel? - Serafina, var är Isabella?
Försvinn!
Hallå! Vänta, vänta!
Du är en fiskares son. Du måste offra till Yemanja.
Hon ger dig den bästa fisken. Kom igen.
Dra åt helvete, Yemanja!
- God morgon. - God morgon, Isabella.
- Ska jag ordna en taxi? - Jag kan inte åka taxi.
- Tack. - Naturligtvis inte.
Beklagar. Han arbetar inte längre här.
Har ni någon ledig plats i köket?
- Diskning? - Nej. Jag är kock.
Javisst, kära du. Och jag heter Jeanne Moreau.
Jag gör underbara torskbullar
och jag är känd för min kokosnötsösta hummer med passionsfruktsdip.
- Klarar du fisk och pommes frites? - Förlåt?
Fisk och pommes frites. Det är vår mest populära specialrätt, torsdagskvällar.
Ja, det kan jag. Kanske med en pikant smet...
Vi är fullbemannade.
- Eller slät smet. - Verkligen fullbemannade.
HJÄLP SÖKES
Skit också!
Monsieur Laroche?
- Jag heter Isabella. Isabella Oliveira. - Jaha?
Jag var kock på Yemanja i Bahia. Kommer du ihåg?
Åh, Brasilien. Jag kommer ihåg.
- Men du, jag är rädd att... - Du gav mig ditt kort.
Du nämnde en möjlig plats som lärare.
Men jag kan inte anställa noviser.
Den kryddade skaldjurssoppan.
Skaldjur i en absolut utsökt doftande buljong,
garnerat med stark chili.
Passionsmat. Mat för gudarna.
Men det är för sent. Terminen har redan börjat.
Kanske nästa år?
Hyperventilering. Sufflén föll... igen!
Det är en kurs för allmänheten. En tvåveckorskurs.
Du är säkert inte intresserad. Eller hur?
Vad hände? Var är fisken?
Du får inte förbanna Yemanja!
God morgon. Jag heter Isabella Oliveira och jag är er nya lärare.
Jag kommer från en plats i nordöstra Brasilien som heter Bahia.
Där har vi ett mycket unikt sätt att laga mat.
Så jag kommer inte att ge er mina recept.
Jag ska visa er vad som inspirerar mig och hoppas ni hittar er egen inspiration.
För att laga god mat tror jag man måste inkludera alla känslor och erfarenheter
i skapandeprocessen.
Vi börjar med min passion:
Chilipeppar.
De kommer från Amerika och upptäcktes långt före Columbus kom hit.
Håll dem i handen. Se deras färger.
Lukta nu på dem.
Ok, vad luktar det? Kan du beskriva det?
Och du?
Jag känner doften av...
en månskenspromenad på en strand i Acapulco.
Sedan när blev du poet?
Vad ska jag annars säga? Den luktar som en grönsak?
Här har vi nu min favorit. Malaguetapeppar.
Låt er inte luras av dess ringa storlek. I kryddstyrka är den en mycket stark tia.
Men vad jag älskar mest är dess lukt.
Dess arom.
Och en smak man aldrig glömmer.
När ni arbetar med chili, kom ihåg att doppa fingrarna i olja
så huden inte kommer att brännas.
Den lena smaken av chilin finns på utsidan.
De delar som bränner är ådrorna och fröna.
Det är där som elden kommer från.
Förlåt mig.
Jag klarar mig. Verkligen. Det är ok.
Vi avslutar kvällens sändning med tankar från författaren Claudia Hunter,
vars nya bok 'Kvinnor som älskar män som de hatar' just har kommit ut.
Kvinnor som älskar bedrövliga män. Är du en av dem?
Älskar du någon som får dig att åka jojo känslomässigt?
Har du fastnat för en stilig, charmig, stoltserande påfågel
som älskar underbart, men som håller dig undangömd i ett litet mörkt kök?
Håll käft.
Gå hem! Gå hem! Jesus.
Ingen fisk, inga gäster, ingen kock. Ta för dig av resterna i köket.
Tack, Toninho.
Kom igen. Var inte på det viset.
Ave Maria! Se på den målningen!
All vår fisk, där är de.
- Du är full. - Men ändå, där är de!
Toninho, fiskarna är mycket arga. Det är ett tecken.
Du måste formellt be Yemanja om ursäkt.
Vad hon ger kan hon ta tillbaka. Du kan förlora restaurangen.
Hon gav mig inte restaurangen. Jag byggde den med mina egna händer!
Detta är mitt liv. Detta och Isabella. Och ingen ska ta det ifrån mig.
Toninho, vad i hela världen fick dig att göra vad du gjorde?
När en man verkligen älskar sin fru låter han aldrig henne komma på honom.
- Det är okänsligt. - Och inte så smart.
Ni är mina vänner. Varför får ni mig att känna mig värre?
Jag saknar Isabellas kokosnötsräkor.
Och hennes utsökta söta punhetinhas.
Yemanja, ta henne tillbaka till mig.
Ge mig ett tecken, ett telefonnummer. Gör något eller jag ska...
När ska du få över arslet hit?
Skriv på här.
KRIMINALVÅRDSINSTITUTION
- Izzy! - Monica!
- Äntligen ute! - Jag saknade dig.
Tack Estée Lauder, jag är äntligen ute!
- Hon var inte ens snygg. - Är du säker?
Jag retas! Älskling, han är en man. De är inte som vi.
Trogna, romantiska, selektiva.
De är som djur på Discovery Channel: Knulla, knulla!
- Det är äckligt. - Jag vet.
Vad gjorde du? Varför satt du i fängelse?
- Nikos sa inget? - Nej.
Kommer du ihåg Dominic? Han ville ha en riktig kvinna som kan ge honom barn.
Så jag preparerade hans drink och målade den jäveln!
Jag använde hans kropp som målarduk.
Underbart. I Bahia skulle du ha fått medalj.
Jag fattar inte att den skitstöveln polisanmälde det.
Jag saknade dig mycket.
- Du krossade mitt hjärta när du åkte. - Och jag då? Och jag då?
Det är inte mitt fel. Du var min bäste vän.
Du vet, de hämmade barnen: En flicka som bara spyr och en pojke i klänning.
Men pappa hemkallades och det blev 'Farväl, Bahia'.
Divan fick lära sig att leva alldeles själv.
Jag har aldrig varit ensam.
Ena dagen barn i mina föräldrars hem, andra dagen, hustru i Toninhos.
Nu, min flicka, måste du lära dig klara dig på egen hand.
Men jag är så ensam. Jag kan inte ens laga mat utan att tänka på Toninho.
Igår på lektionen luktade jag på chili och jag skar nästan fingret av mig.
Om du älskar honom så mycket, förlåt honom och åk tillbaka till Bahia.
Och vara inlåst i köket medan han flörtar med kvinna efter kvinna? Nej!
Det jag har med Toninho är inte kärlek. Det är en förbannelse.
Om jag ska börja om måste jag få honom ut ur skallen,
ut ur huden, ut ur mig!
Ok. Du menar allvar om denna förbannelse?
Ja.
Han förföljer mig.
Då finns det bara en sak att göra.
Isabella, varför dröjde du så länge?
- Hallå. - Jag kan hjälp dig, men jag varnar dig,
det finns ingen återvändo.
Yemanja tar din kärlek till havets botten och du kommer aldrig att älska honom mer.
- Är du beredd på det? - Är du beredd på det?
Ja.
Ok. Så här måste du göra.
Hitta fyra feta mefistofeleskrabbor,
mitten av en kronärtskocka,
två mogna mangos, tolv droppar midnattsregn...
En fjäder från en svart tupp.
Ögonen från två kokade havskatter.
Och sprid till slut över aska från hans brända fotografi.
Tillåt mig.
Vad sägs om detta? 'Vad föredrar jag?' Varje dag presenterar vi gäster,
och en panel gissar om de är homosexuella eller ej.
- Jag skulle inte se det. - Inte jag heller.
Helvete. Hitta bara något till 7.30 som inte slås ut av 'Xena'.
- Jag ska hitta något. Det lovar jag. - Det är bäst för dig det!
Tack s...
Herregud, jag hatar mitt liv.
- Tack. - Visst.
God morgon.
Tack.
God morgon. Jag heter Isabella Oliveira. Välkomna till min lektion.
Jag ser många nya ansikten här idag.
Herregud! Är du tokig? Du är galen!
Min vän, kan du köra mig dit?
Åh, jösses.
- Det finns ingen adress. - Jag vet. Är det ett problem?
Krossa nu vitlöken i morteln med en nypa salt. Mät med sinnena.
Efter ett tag kan fingrarna utveckla en känsla för just rätt mängd.
Du behöver knacka på fler dörrar än en hemförsäljare för att hitta så.
Bryn pepparn, löken, tomaterna och chilipepparn i palmolja.
Sen lägger vi till buljongen.
Och när det kokar upp lägger vi till räkorna.
Ni ser att det är klart när de blir skära och rullar ihop sig.
Är det inte vackert?
Avsluta med att hälla det i en dekorativ serveringsskål
och strö över lite mer koriander.
- Tack. - Visst.
Voilà! Muqueca de camarão.
Och kom ihåg: Den sista och viktigaste ingrediensen
är att dela den med någon du älskar.
Jag anser att det alltid förhöjer smaken på rätten.
Ja, det var allt. Tack.
- För starkt för dig? - Nej.
Nej...
Det är bara... nytt.
Får jag prata med dig en stund?
Om du har ringt alla Monica Jones i katalogen har hon nog hemligt nummer.
Men hon är ganska unik. 1,75 lång, flätor, snygga ben och hon är en man.
I San Francisco är inte det unikt.
Tills nu var min definition på matlagning 'Ta av plasten och värm i mikrovågsugn'.
Jag har aldrig sett något liknande! Alla var förtrollade av dig.
- Var lärde du dig det? - Jag var kock i min mans restaurang.
- Är det för tungt? - Nej, det är ok. Det är ok.
Hur som helst, jag lämnade honom.
Din man?
Perfekt! Jag menar, varför det?
Vi kan säga att han kvävde mig.
Hur kunde han? Hur kan någon kväva dig?
Du är så... som luften, som vinden, som en fisk.
Nej... Inte som en fi...
- Kom här. Jag ska berätta om min idé. - Jag kan inte.
- Det är ok. - Jag kan verkligen inte.
Oroa dig inte. Du klarar dig bra.
Är du ok?
- Jag får åksjuka. - Baggis. Blir jag nervös får jag hicka.
Håll i dig.
Ja? Du, Alex. Jag klarade det!
Jag har en idé. Vi kommer dit nu. Du kommer att älska det.
Ok, vad tror du? Ett matlagningsprogram.
Precis som i klassen. Dina recept, din stil, allt som du vill.
Vad säger du om det?
- Ett matlagningsprogram klockan 7.30? - Din fru. Hon har resebyrån på linjen.
- Varför inte? Alla lagar mat. - Inte alls! Alla äter middag.
- Ingen vill se ett matlagningsprogram. - Alex... vänta lite bara.
Alex, detta är kocken Isabella Oliveira.
Isabella, detta är stationschefen, Alex.
Hej.
Ett TV-program!
Heliga Maria och Rhoda!
- Vem är det som hostar? - Min producent.
Cliff Lloyd, Monica.
Hej.
Det är ganska trevligt här, Monica. Det är mycket... artistiskt.
Otroligt hur du får det att låta hånande.
Förlåt?
- Jag gör honom nervös. - Nej, inte alls.
Så, hur kommer programmet att vara?
Exakt som Isabella vill ha det.
Så snällt.
Helt säkert att han är producent?
- Ursäkta mig. - Ja?
- Varför måste det vara så ljust? - Det är på TV.
Jag vet att det är på TV.
Men hur skulle det se ut om vi släckte den? Och den och den?
Vet inte. Vi provar.
Verkar bra tycker jag.
Det var allt. Missa inte premiären av vårt nya program: Passionsmat.
Det kommer efter reklamen.
- Och vi är klara. - Ok. Tack allihop. Bra show.
- Vi tar och går på middag. - Jag ska till solariet och hinner inte.
- Jag sa att det är slut. - Va?
- Det är slut! Du är dumpad! - Va? Jag kan inte tro det!
- Du är en pladdrande idiot. - Jag är ingen idiot! Jag är författare!
- Hon ser fantastisk ut. - Ja. Fortsätt med förberedelserna.
Yemanja, jag ska göra din favoriträtt ikväll.
Svik mig inte.
Jösses. Jag borde verkligen låta håret hänga fritt.
Ok! Klara, fem,
fyra, tre...
God kväll. Jag heter Isabella Oliveira och detta är Passionsmat.
Ni ska här få lära er att med enkla ingredienser tillaga sensuell, utsökt mat
som tänder blodet och behagar hjärtat.
- Kameran älskar henne. - Det är som ett mirakel.
Jag ska introducera min assistent, Monica.
- Hej! - Vad är det där?
Jag har ingen...
Spela 'Cinzas', hjärtekrossaren.
Så blir det alltid.
Så där. Stoppa inte. Det är bra för dina armar.
Kokosmjölk är huvudingrediensen i mat från Bahia.
Svår att pressa ut men värd varje droppe svett.
Så ös lite varmt vatten över,
och pressa.
Pressa.
Och nu sänker vi värmen för att tillföra alla havets aromer och dofter.
Medan det sjuder ska vi skära tomaterna i fyra bitar.
Försäkra att tomaterna är fylliga och runda.
- Hon är en naturbegåvning. - De ska vara fasta. Mogna, men fasta.
Blöt brödet i kokosmjölken.
Bryt skorpan så mjölken kan tränga in i mitten...
- En whisky, tack. - Kommer strax.
Hörrudu.
- Använd fingrarna tills... - Isabella!
- Det är min fru! - Hallå där!
- Det är min fru! - Använde du fingrarna på henne?
Baka tills det bildas en gyllene skorpa.
Den kommer att smaka ännu bättre om den delas med någon du älskar.
Och vi är klara.
Jag vill föreslå en skål.
För de medverkande och scenarbetarna och en otroligt framgångsrik början.
Och, naturligtvis, för Brasiliens egen gåva till oss,
den fantastiska Isabella!
- Just det! Bravo. - Någonting ditåt.
Du kommer att förändra mitt liv.
Hallå, taxi! Stopp! Stopp!
Hur kunde hon? Krama ur sina kokosnötter inför alla.
Är din flicka en strippare? Min också. Man vänjer sig.
Där är hon! Stanna! Stanna! Stanna!
- Isabella! - Herregud.
- Toninho! - Prisade Yemanja.
Jag behöver prata med dig... ensam.
Jag kommer att finnas precis här.
- Vad hände med ditt ansikte? - Vad hände?
- Jag försvarade din ära! - Min ära behöver inte försvaras.
Inte? Jag reser över halva planeten för att hitta den jag älskar.
Och jag ser dig på TV så...
Du är så...
Du är så vacker.
Som när vi först sågs och jag gifte mig med dig.
Din hud smakade salt och ditt hår doftade kanel.
Och när du kysste mig brände dina läppar som chilipeppar.
Det fick mitt huvud att snurra.
Nu är du här. Följ med mig dit du hör hemma.
Jag hör hemma där jag vill vara. Och jag vill vara här.
Vill du också klä dig så här? Det är inte passande i ditt tillstånd.
- Vilket tillstånd är det? - Gift med mig.
Lustigt. Du uppför dig inte som gift.
I tre år har jag legat platt på rygg för dig. Tre år!
Och jag får heller aldrig köra någonstans!
Jag är ingen sak som kan flyttas omkring som en docka.
Bra. Nu kan du flytta dig vart du vill.
Jag svär på min mors grav, du är den enda kvinna jag någonsin älskat.
Din mor lever fortfarande.
Det är inte poängen. Du kan inte lämna mig.
Du är min fru.
Hej då, Toninho.
På din mors grav?
Kära du, bättre kan du!
Detta blir inte så lätt.
STÄNGT TILLS VIDARE
Isabella? Är du där?
Madame Oliveira! Alberto.
- Kommer du ihåg mig? - Självklart. Ditt program är i allas mun.
Det är en ära att ha dig här i min restaurang.
- Men inte i ditt kök. - Förlåt?
Jeanne Moreau.
- Jeanne Moreau? - Du kommer säkert ihåg det snart.
Definitivt, madam.
- Vad handlade det om? - Inget.
- Jag är elak. - Du, elak?
Det är svårt för mig att tro.
Tack.
Du behöver inte köpa blommor till mig. Detta är inte en träff.
- Eller hur? - Du trodde det var en affärsmiddag?
Ja.
Äh... nej.
Nej?
Jag beklagar.
Jag hade roligt med dig och du har varit underbar mot mig, men jag är inte redo än.
Någon dag, kanske?
Någon dag.
Så mycket smör kan döda en kille.
Så mycket kvinna kan döda en kille!
Bryn bananbitarna, lägg till farinsocker och låt det smälta.
Sedan en nypa mald kryddnejlika och en frikostig mängd kanel.
Nu lägger vi till en stänk cachaça, vilket får såsen att bli som karamell.
Och kom ihåg: Ni måste laga mat med både ögon och näsa.
- Vem är han? Vilka är de med gitarrerna? - Då får ni lära er lita på era sinnen.
- Stoppa sändningen! - Nej! Nej, nej. Låt det köra.
Hämta en huvudvärkstablett, tack.
- Det är den där killen. - Åh, herregud.
- Repeterade de detta? - Nej, vänta lite!
- Vill du att han ska fortsätta sjunga? - Ja. Avvakta bara.
- Ok. - Fortsätt som vanligt.
Ok, nu ska vi flytta bananerna till ett serveringsfat.
Sätt tillbaka stekpannan på elden
och lägg till lite vatten för glasyren.
Det är en kryddig, doftande rätt som ni säkert kommer att tycka om.
Tack.
Ok, vänta bara en stund.
- Och vi är klara. - Är du helt galen?
Naturligtvis är jag helt galen. Du undviker mig, ignorerar mig!
Du låter mig inte gottgöra dig. Jag är din man! Betyder inte det något?
- Det är mannen. - Han är snygg.
Ta honom! Ta honom! Ta honom! Kom igen, kom igen, denna vägen.
Ta honom. Du ska ut härifrån!
Ta det lugnt.
Ni kan inte bura in mig för att jag talar med min fru.
Sedan när blev det olagligt att sjunga?
Vi måste hämta killen. Läs detta.
Ok. 'Isabellas djärva, sensuella rätter bubblade till rytmen av deras gitarrer.'
- Jag kan se det nu. - 'En fest för gommen och kvinnors ögon.'
- Bra, va? - 'Djärvare än Julia Child,
- stiligare än Ed McMahon'? - Det är för Monica.
- Och? - Jag vill ha Toninho och trubadurerna.
- Isabella hatar honom! - Tror du det?
Jag vet det. Hon sa det själv.
- Tror du henne? - Ja!
Du, Cliff, jag är inte blind. Du gillar Isabella. Det är bra.
Men vi har ett matprogram och han är den saknade ingrediensen.
Isabella kanske inte gillar det, men det gör publiken.
Jag säger dig, Alex, Isabella går aldrig med på det.
Det är därför du är producenten.
Nej, nej! Jag gör det inte! Det är för mycket.
Folk älskar honom. Vad kan jag göra?
Om folk älskar honom kan han ha en egen show, men utan mig.
Jag gillar det inte, inte du och inte Monica heller.
Men ni två tillsammans... på bild, jag menar,
ni har en viss kemisk reaktion som folk älskar.
Och tittarsiffrorna skjuter i höjden...
Och om Toninho inte är med i programmet
tänker Alex antingen stryka det... eller byta ut dig.
Vet du vad,
jag tror du har rätt.
- Vi får se vad som händer. - Bra! Jag visste det.
Tack. Utmärkt.
Jag väntar bara på att få se vad du har hittat på.
Tito Puente, du ska ut härifrån. Tack gode Gud!
Jag heter Cliff Lloyd. Jag tar dig till studion.
Du kan få vara med i Isabellas show.
- Jag visste hon skulle hämta mig. - Inte alls. Stationschefen gjorde det.
Han vill ha dig med. Hon vill det inte.
Du har mycket att lära dig om kvinnor.
Monica, vad ska jag göra med Toninho?
Åh, herregud. Ursäkta mig.
Vaddå, älskling? Har du aldrig sett en flicka naken, fast inte ändå?
- Nej, nej... jag menar, ja. - Ok, sluta.
Så, du har fastnat för Isabella, va?
Ja, jag antar det. Jag menar, vad ser hon hos den killen?
Förutom att han är snygg, charmig och sjunger som en ängel...
Nej, älskling, jag skojar bara!
Det angår inte mig, vilket gör mig mer intresserad,
men om du vill stöta på Isabella, måste du lära dig om Brasilianska kvinnor.
Som... som vaddå?
- Får jag se din klocka. - Ok.
Tack.
TAG Heuer.
Vad i helvete...!
Vill du lära dig om Isabella måste du lära dig om Brasilien.
- Den kostade 1000 dollar! - Brasilien är mer än ett land.
Brasilien är en känsla. Det är en obeskrivbar sinnesstämning.
Man kan inte definiera den. Man kan bara känna den. Ok? Försök.
Det börjar i söder i Porto Alegre.
Och det går hela vägen upp till Recife, ok?
Det är Candomblés trummor, det är karnevalens samba,
Yorubas tom-tom-trummor.
Du känner det i fotsulorna, upp till knäna, upp till...
Hela vägen till ditt hjärta.
Glöm klockan, ok?
Du har månen, du har tidvattnet, du har stjärnorna.
Isabella är Brasilien och Brasilien... är Isabella.
Om du vill ha henne - försök inte, planera inte och förbered inget.
Känn efter.
Meloner är som pojkvänner. Vet du varför?
För att få en enda bra måste man prova 100.
Men varför prova mer än man behöver?
Hej. Jag heter Isabella Oliveira och detta är en specialutgåva av passionsmat.
Idag ska vi skapa en symfoni med frukter från hela världen.
- Vi är strax tillbaka. - Bryt! Utmärkt, Isabella. Två minuter.
- Hur klarar hon det? - Försök inte förstå det. Känn det bara!
Skönt att se dig. Du är strålande.
Tack.
Det finns något vi behöver prata om.
- Vad gör du? - Jag kan inte hjälpa det.
- Kan du sluta sniffa i mitt hår? - Ge mig en kyss.
- Nej. - Bara en?
Vet du vad,
jag tror vi borde skilja oss.
- Vaddå? - Skilsmässa.
Det var det hon planerade.
- Vad i helvete händer? - Vet inte. Ok, fem sekunder allihop.
- Fem sekunder. - Tre, två...
- Angående meloner, här är ett tips: - Varför sjunger han inte?
- Fråga inte. Känn bara. - Jag ger dig aldrig skilsmässa! Aldrig!
- Du är min fru och jag älskar dig. - Stoppa nu!
Stoppa nu.
Stoppa det bara! Jag vet inte! Vingar, Jeopardy!, infomercial. Stoppa bara!
- Åh, herregud. - Vad som helst, stoppa bara!
- Idiot! - Va?
- Kom hit! - Åh, jösses!
Din lilla latinska sladderkäft!
Fattar du vad du just gjorde? Detta är direktsändning!
Bra! Då vet alla att jag älskar henne,
din rövslickande TV-slav!
- Här får du! - Hallå där!
Din stygga flicka. Jag känner knappt igen dig.
Jag känner knappt igen mig själv.
Nej, du har inte fått sparken. Inte än.
Vi har hamnat på nyheterna: 'Verklig romans på ny matlagningsshow'.
Vi ses.
Vad gör jag för fel? Älskar jag henne för mycket?
Om du gör det, varför hälsade du på hos grannen?
Du förstår inte. Du är ingen man.
Toninho... det är det snällaste du någonsin sagt till mig.
Varför straffar hon mig så för ett enda dumt misstag?
Ett dumt misstag, älskling! Du kvävde henne, undangömd i restaurangen.
- Hon var kocken! - Kocken!
Ok. Fader vår, hjälp oss, ok?
Låt oss försöka med grunderna.
- Försök vara hennes vän. - Hennes vän?
Lita på mig, jag ser på Oprah. Vänskap är basen i alla förhållanden.
Ett förhållande. Vi hade inte ett förhållande. Vi älskade varandra!
- Som Romeo och Julia? - Ja!
- Eller Tristan och Isolde? - Ja!
- Sonny och Cher. - Ja!
- De dog allihop, utom Cher. - Döda, men förälskade.
Toninho, du är en macho, romantisk, primitiv heterosexuell man.
Detta är inte nittonhundratalet. Kom till närvarande tid. Ok?
Se på Cliff. Han vet hur han kan vara hennes vän och jag tror hon är mottaglig.
- Cliff? - Ja.
Vad kan hon se hos den clownen?
Jag vet inte, frånsett det faktum att han är vänlig och modern och känslosam.
Stål! Jag skojar bara.
Vad gör du här?
Jag tänkte jag kunde hjälpa dig som jag brukade. Kommer du ihåg?
- Får jag? - Nej, tack.
Jag kunde göra inköpen åt dig. Då behöver du inte gå upp så tidigt.
Toninho, varför gör du detta?
- För jag vill vara din vän. - Min vän?
Ja.
Så om jag har ett problem med en älskare kan jag be dig om råd?
- Har du en älskare? - Inte än.
- Kan du älska någon annan? - Ja.
Nej! För varje person finns det bara en perfekt partner.
Så fort vi sågs visste jag det var du och du visste det var jag.
Ger vi upp nu kan du aldrig älska så igen.
Vem gav upp, jag eller du?
Jag gav inte upp. Jag gjorde ett fel och jag ångrar det.
Snälla, Isabella, ge mig en chans till.
Jag kan inte leva utan dig.
Jag gör vad du än vill.
Toninho, gör det inte svårare.
Vi kan vara vänner.
Men jag älskar dig bara inte längre.
Tyvärr.
Hör på, du måste komma tillbaka.
Det finns fortfarande ingen fisk och fiskarna är desperata.
- Du kommer att förlora restaurangen. - Jag kan inte komma hem utan Isabella.
Ge alla deras avgångsvederlag.
Mer än så kan jag inte säga nu.
PASSIONSMAT DIREKT! KVÄLLSTID 7.30
Du blir en stjärna, Isabella.
Är du inte glad över det?
Jag antar det.
Jag gjorde vad jag kunde för att få bort Toninho.
Det är ok.
Det spelar ingen roll längre.
Och kom ihåg: Den sista och viktigaste ingrediensen
är att dela med någon du älskar.
Tack.
Du!
- Vad är fel med dig? - Jag vet inte.
Allt går så bra och jag känner mig som om vinden blåser rakt igenom mig.
Åh, kära du, det du känner är ensamhet.
Älskling, du behöver bli kär igen och det snabbt.
- Jag är inte på humör för kärlek. - Naturligtvis inte. Du saknar vana.
Det krävs en ansträngning. Om du inte äter blir du inte hungrig.
Ok, håll i er peppar.
Ni kommer inte att tro detta. TV-bolaget ringde.
De flyger hit några chefer imorgon.
Programmet kan bli nationellt!
- Vi blir nationella! - Vi blir nationella!
Vi blir nationella.
Nationella.
Vad står på?
Är du inte glad? Det var vad vi drömde om.
Nej, jag är glad. Jag är bara trött.
Ska du bjuda ut mig ikväll?
Ja... visst. Utmärkt.
- Vi kan arbeta på idéer för programmet. - Inte arbete, för att ha kul.
Kan vi bara ha kul?
Kul?
Jag kan ordna kul.
Oj! Du är så vacker.
Isabella.
Slå dig ner.
Hej, detta är Isabella. Lämna ett meddelande efter tonen. Tack.
Isabella, är du där?
- Jag vet att du vill jag ska försvinna. - Ska jag stänga av den?
Och det är mitt eget fel.
Men jag vill du ska veta att vad du än gör ska jag alltid älska dig.
Hur som helst, detta är för dig.
Vänta.
Jag vill bli kär igen.
- Isabella. Isabella, vänta, vänta. - Va?
Hör på, det finns inget jag hellre skulle göra.
- Gjorde jag något fel? - Nej, nej, nej. Jag bara...
Jag tror han fortfarande har sina klor i dig.
- Det är inte sant. - Isabella, jag gillar dig verkligen.
Jag tror du behöver lite tid att själv klara ut vad du vill.
Jag kommer att finnas här.
God natt.
Bleksiktigt. Jävla bleksiktigt. Ge mig en mörkare brun färg där, ok?
Isabella, raring. Jag behöver ett stort Julia Roberts-leende om 15 minuter, ok?
Mycket ljusare, ok. Lite högre upp.
- Cliff? - Ja?
Jag vet inte om klänningen passar.
Vad snackar du om? Du ser otrolig ut.
Det är bara för denna gång. Cheferna vill se dig i något mindre... etniskt.
Etniskt?
- Cliff, Alex på fyran. - Ok.
Titta, du ser vacker ut.
Verkligen.
Ok. Kom igen.
Bra, så där. Bra.
Vi ses imorgon.
Yemanja,
jag offrar dessa pärlor till dig
så fisken kommer tillbaka till Bahia.
Men angående Isabella... lägg dig inte i mina affärer.
Det är hennes beslut och mitt.
När kärleken är stark nog,
kan ingen gud, inte ens du, Yemanja, ta den bort från oss.
Prisade Yemanja.
TILL SALU
Åh, heliga moder!
Vem valde klänningen? Vanna White?
Höjdarna. Ser det mycket illa ut?
Sötnos, inget ser illa ut på dig. Du är vacker.
Håll dig borta från min garderob.
- Var är Toninho? - Han slutade tidigare idag. Trevligt, va?
- Beredda, allihop. - Han slutade?
- Varför det? - Jag vet inte.
- Kanske han åkte hem till restaurangen. - Restaurangen finns inte.
Den stängde. Ingen fisk, ingen kock, ingen Toninho, ingen restaurang.
- Va? - Ok, en minut.
Ok, sötnos, ryck upp dig. Vi har en show att göra. Kom igen.
- Vad är det? - Tabasco.
Jag använder inte Tabasco. Detta är brasiliansk mat. Ge mig mina malaguetas.
Order från TV-bolaget. De sa malaguetas är för svåra att få tag på.
- 30 sekunder. - Oroa dig inte.
- Varför är det så ljust? - TV-bolaget vill ha det ljusare.
Fem, fyra...
Sluta! Du är ok. Kom igen. Ok.
- God kväll. Jag heter Isabella... - De vill ha närbilder på Isabella.
- Glöm mariachis. - Och såga missfostret.
Hon är inget missfoster! Hon... han är faktiskt trevlig.
Det må så vara, men inte i detta program, ok?
Idag ska vi tillaga en klassisk maträtt från norra Brasilien.
- Bobó de Camarão. - Närmare. Fokusera på henne.
- Släpp henne inte. Gott om ljus. - Ok.
Sexigt. Gör det sexigt. Vi bryr oss inte om maten, ok?
Bra. Utmärkt.
Garnera med farofa och skivad avokado.
Och se till att avnjuta med någon du älskar.
- Ok. - Ok.
Bra jobbat. Vi pratar med henne.
- Det var toppen. - Brava! Du blir mycket nöjd hos oss.
- Kom igen. - Vi har stora planer för dig. Hejdå.
- Underbart. Underbart. - Det var fantastiskt!
Hur kan du gå med på detta?
De har en mer inriktad vision av programmet.
Det kommer att sändas nationellt och alla är tända på det.
Vision? Jag trodde det var min uppgift.
Visst... Visst är det det, men detta är större än oss nu.
De älskar dig, Isabella.
De älskar dig så mycket att de vill ha dig som i fokus.
Och vad betyder det?
De tror Monica kan vara för mycket för Mellanvästern.
Jag beklagar, Monica. De är affärsmän. De kan inte sälja dragshow i Albuquerque.
Jag gör inte programmet utan Monica.
Men du måste göra programmet. Det är din dröm!
Det är inte min dröm! Det är din dröm! För mig är det en mardröm!
Isabella. Du är en stjärna nu.
Du tillhör världen, dina fans.
Detta är inte ditt beslut längre.
- Inte? - Nej.
Vet du vad?
Jag slutar.
Vilket kryp. Han visade sig vara lika rutten som alla andra.
Kanske inte hans bästa dag, men jag tror inte att han ville skada någon.
Han är bara lite förvirrad, den stackaren.
Du, Izzy.
- Låt oss gå hem och bli plakat. - Ok.
Isabella!
Vackra lilla fågel. Kom och se på detta. Kom.
Isabella!
Jag vill att du för när vi dansar.
Jag vill att du kör bilen.
Jag vill har dig överst.
Jag vill inte ha dig annorlunda.
- Åh, Gud. - Kan du höra mig?
Gå bara. Gå, gå, gå.
Herregud. Kärlek mot voodoo.
Varför kunde du inte vara så här förut?
Vet inte, men jag är så nu.
Nu är det för sent.
Kyss mig... säg det sedan igen.
Åh, jösses! Detta ser illa ut.
Isabella, vad hände med dig?
Vad har jag gjort?
Kom nu.
Du lagar mat nu?
Jag måste offra till Yemanja så hon häver förbannelsen.
Serafina sa förbannelsen är permanent. Det kommer inte att fungera.
Det ska fungera. Hon kommer att förstå och ge mig kärleken tillbaka.
Vad är det för fel på äggen?
Monica!
- Monica! - Vaddå?
Jag har förlorat det!
Det är inte det snyggaste jag sett, men jag är säker på att det smakar...
Prova det.
- Jag kan inte laga mat längre. - Nej! Alla har en dålig dag.
- Det är ok. - Titta, allt är förstört!
Ok, hör på. Lugna dig, ok? Vi ska fixa det.
Vi tar sufflén som bas och snyggar till med detta. Hon kommer inte att märka det.
Yemanja, snälla...
förkasta inte mitt offer.
Ge mig min kärlek tillbaka.
Isabella.
Toninho.
- Hur visste du jag var här? - Monica sa det.
Jag kom för att säga hej då.
- Jag önskar jag kunde göra något. - Det kan du.
Kan vi inte tillaga något, för gammal vänskaps skull?
- Jag tror inte jag kan laga mat längre. - Inte jag heller.
Men tillsammans kanske vi kan klara det.
Det fungerar.
Det är salt! Det smakar som havsvatten.
- Toninho? - Ja?
- Jag älskar dig. - Du älskar mig?
Åh, Isabella.
Så slutar vår berättelse om Isabella och hennes Toninho.
De levde lyckliga i alla sina dagar.
Och det gjorde vi också.
Prisad vare Yemanja.
Visiontext text: Ulf Samuelsson.
SWEDISH